EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Är du okej?
Ja.
Var är James?
De tar hans redogörelse.
Han klarar sig.
Okej.
Vill du ha nåt att dricka?
Nej, det är bra.
Jag kan inte göra detta längre.
Ser det bra ut kan du skriva under längst ned.
Och sen kan jag gå?
Ja.
Jag har en villkorlig dom.
Jag vet.
Du är bara ett vittne. Hon erkände allt.
Jaha.
Okej.
Vad kommer att hända med Bonnie?
Jag vet inte.
Hon mår nog inte så bra.
Vad kan man göra?
Lite mer?
Ja.
Vi kommer vilja prata med dig igen.
Var hittar vi dig?
Jag är mellan boenden just nu.
Okej. Kan jag skriva ned din flickväns adress?
Hon är inte...
Hon är inte min flickvän.
Men hon var min vän.
- Tack för att du väntade. - Ingen fara.
Var är Alyssa?
Hon har åkt.
Va?
Vi möter henne hemma.
JAG MÅSTE GÖRA NÅT KOMMER SEN
(TA HAND OM JAMES)
Okej.
- Vart ska du? - Tack för kläderna.
James.
Efter Bonnie,
efter allt som hänt natten innan,
kändes det konstigt att Alyssa bara åkt.
Alyssa?
Vem är du?
Hej.
Du är James.
Japp.
Vadå, mördaren?
Ja.
Vänta där inne.
Jag vill slå dig.
Du får det om du vill.
- Vad är vitsen? - Förlåt att jag stör, men är Alyssa här?
Nej. Hur så?
Vet du var hon kan vara?
Nej. Är hon okej?
Ja.
Jag hoppades det.
Okej. Tack.
Fasa kan börja som en liten sak.
Så tyst att man kan låtsas som man inte hör.
Men det blir högljutt.
Verkligen högljutt.
Ankor.
Man kan inte ignorera det.
Ni kände nog min pojkvän.
Folk måste bli bestraffade.
Tror du att vi inte blev det?
Plötsligt visste jag var Alyssa kunde vara.
TVÅ TIMMAR TIDIGARE
Hej. Får jag låna penna och papper?
Tack.
Kan du ge den här till kvinnan i väntrummet?
- Hon som är vaken. - Visst.
Det är lätt att känna att man inte har kontroll över sitt liv.
För man har inte det.
Man kan inte hindra saker från att ske.
Man måste bara ta itu med dem när de gör det.
Du borde le mer.
Va?
Det kanske aldrig händer.
Det har faktiskt hänt, så dra åt helvete.
- Kan du knipa ihop dina ben? - Ja.
Tack.
Jag brukade känna mig själv.
Men jag tror inte att jag har varit i min kropp på ett tag.
Man kan tro att man har flytt från nåt.
Men i själva verket
har man burit det med sig hela tiden.
TILL SALU
Det är som ett spökhus.
Fast jag är spöket.
Man kan fastna på ett ställe och inte ens inse det.
Om man inte är försiktig kan man fastna där för alltid.
Som Bonnie.
Alyssa?
James?
Hej.
Vad gör du här?
Varför är du blöt?
Jag simmade.
Jag mår bättre nu.
Vad står på?
Vad är det med dig?
Lappen.
Du lämnade en lapp.
Ja. Om att jag kommer tillbaka sen.
Du skrev att de skulle ta hand om mig.
Jag menade inte för alltid.
Jag trodde du skulle göra nåt hemskt.
Jag skulle inte göra det, James.
Det skulle jag inte.
Han känns väldigt liten.
Förlåt att jag skrämde dig.
Kan vi åka härifrån?
Är det här de träffades? Dina föräldrar?
Ja.
Vad höll de på med? Dogging?
Förlåt.
Det brukade vara en park.
Han satt på en bänk.
Sa att han älskade henne.
Hon rastade sin farmors whippet...
...och jag åt en macka.
Det var...
...som ur en film.
Vad fint.
Du måste inte göra det, James.
Jag måste nog det.
Okej.
Åh, nej.
Vadå?
Jag visste inte när,
men pappa hade blivit blöt.
Han är som en smet.
Det är fortfarande han.
Kanske om jag...
...bara häller honom.
Det suger att vara död, eller hur?
Ja.
Man missar allt.
Ja.
Jag är ledsen.
För vad?
För jag försökte göra dig till svaret.
Det är inte rättvist.
Jag har också varit en skit.
Jag är hungrig.
Jag med.
Du borde ha spridit ut honom här.
Jag skojar.
Jag läste att om man vill prata med nån om nåt viktigt,
då är det lättare om man inte ser på dem.
Det är mindre konfronterande eller nåt.
Jag hörde vad du sa.
Vid uppställningsplatsen.
Vadå?
Jag visste precis vad.
Jag älskar dig.
Jag känner likadant.
Va?
Verkligen?
Ja.
- Jag... - Men jag behöver tid.
Okej.
Och psykologisk hjälp.
Okej.
Och jag är skyldig mamma tio lakan.
Okej.
Men ja.
Jag älskar dig också.
Tjata inte om det.
Undertexter: Ida Ströberg